Am o lungă experiență de profesor, experiența celui care stă la catedră și în centrul careului din curtea școlii, dar, cu toate acestea, în fiecare toamnă, la începutul școlii, emoțiile mele sunt mai degrabă ale copilului de demult care mergea la școală.
Chiar dacă de o vreme sunt mai rar prezent în curtea școlii, în clasă, de fiecare dată în această perioada a anului, emoțiile care mă cuprind sunt de nestăvilit.
Fac un efort, mă adun și îmi amintesc de răspunderea care stă pe umerii mei, pe umerii noștri ca liberali care credem că prin noi înșine putem să ne facem viața mai bună.
Ani de zile am lucrat pentru binele școlii de la catedră, de alți ani de zile m-am luptat pentru realizarea proiectelor învățământului vâlcean, atât la nivel local, cât și central. Știu foarte bine care sunt satisfacțiile, și care sunt nemulțumirile profesorilor și elevilor. Știu care vă sunt așteptările și vă spun cu sinceritate, ca o mărturisire, că sunt și ale mele.
Astăzi este sărbătoare și vă îndemn să ne dorim ca lumina cărții și exemplul formator al dascălului să se răspândească printre copiii noștri și să ne facă încrezători că drumul școlii este cel mai drept drum în viață.